Hertigdömet Nensema

Hertigdömet Nensema på västra Danbréann har en vital uppgift i Consabers försvar. Då det största hotet kommer från Thalamur, Caserion och Melorion är det ett viktigt basområde för flottan. Visserligen är Första Flottan baserad i Calnia, men det finns gott om sekundära baser i Nensema. Syftet är att hålla en strategisk reserv i Nensema i händelse av en thalaskisk invasion av Consaber, och då i synnerhet Uriens, då man med flottans hjälp kan skära av de thalaskiska försörjningslinjerna, som under det femte thalaskiska kriget, samt att utgöra en framskjuten försvarsposition i händelse av en cirefalisk invasion från havet. Därmed är Nensema strategiskt vitalt för Consaber, och hertigdömet är därför militärt sett mycket gynnat av Kronan.

Tiden före det Colonska imperiet
Det är lite och mindre vi vet om Nensema innan det Coloniska imperiet dagar. De är oklart om folket som levde här såg sig som ett förenat folkslag eller som flera mindre. Vad de lärda dock är ense om är att befolkning levde primitiva liv i rivaliserande klansamhällen längst med Nensemas kuster, floder och i bergen. Det är okänt om dessa klaner skrev ner sin historia så som de visa männen och prelaterna gör idag. Bevisligen har historiska fynd i form av runor och inskriptioner funnits på runstenar, hällar och gånggrifter som vissa historiker menar är sabriska runor medan andra insisterar är en föregångare till detta gamla skriftspråk. Vad lite vi dock kan veta med säkerhet är att befolkningen på Danbréann kallades conrier medan folket på Urma Bréann kallades tokon, och att dessa var distinkta folkslag till utseende och kultur. Vilket har bekräftats genom ingående studier av skrifter, redovisningar och dagböcker från det Coloniska imperiets erövringar av regionen. Runor och utgrävningar av antika bosättningar bekräftar även denna uppfattning.

Det finns dem som påstår att de conrier och tokon som levde under denna tid var resterna efter ett mycket avancerat rike och samhälle som gått under någon tid innan det Coloniska imperiet anlände till regionen. Få till inga riktiga bevis existerar som kan styrka denna fantasi, men det finns fortfarande en och en annan excentrisk historiker eller lärd man som under någon expedition in i djupa skogar eller mörka grottor i bergen finner en lämning, ett pergament eller en symbol som påstås stödja teorin.

Vad vi dock med någon säkerhet kan veta är att folket under denna tid inte levde mycket olika de tokon som fortfarande lever i nordöstra Consaber, med deras klansamhällen, primitiva livsstil och drakdyrkan.

Under det Coloniska imperiets första dagar införlivades Danbréann med imperiet under vad som kommit att kallas det Coloniska erövringskriget av Danbréann. Det var under detta erövringskrig som Nensema fick sitt namn i och med att den coloniska generalen Nensen "Tokons hammare" landsteg på Danbréanns norra kust.

Tiden under det Coloniska imperiet
Under det Coloniska imperiets dagar utvecklades Nensema, befolkningen ökade, marken bröts och brukades och naturen tämjdes. Tack vare det goda klimatet kunde imperiet anlägga vingårdar längst bergsluttningarna i östra Nensema och med tiden kom imperiet att utveckla komplicerade bevattningssystem med kanaler, poler och konstgjorda sjöar. Bevattningssystemet är så välgjort att det till stor del fortfarande används idag, tusentals år efter dem först konstruerades, vilket står som ett bevis över de Coloniska imperiets ingenjörers överlägsenhet och kunnighet.

Nensema blev snabbt en av kejsardömets mest inkomstbringande provinser och det var under denna tid som grunden till många av Nensema städer lades och de kejserliga vägarna byggdes. Imperiet etablerade även de administrativa grunderna som ännu idag existerar i Nensema i form av fylken. Många fylken skall vara baserade på mycket gamla klantillhörigheter och antika samhällen. De senare indelningarna i baronat och grevskap kan spåras från Frihetskriget och framåt till våra dagar. Ofta började ett baronat eller grevskap som ett självständigt rike där stormän, herrar eller kungar härskade. Många fylken, grevskap och baronat kan därmed till denna dag spåra deras namn och geografiska läge till en klan eller samling av klaner från denna period och innan. Under lång tid och flera generationer var Nensema en del av det Coloniska imperiet och blomstrade.

Nensemas framgångar och rikedomar gav självklart upphov till konflikt och intriger. De colonier som anlände under imperiets beskydd och de ursprungliga conrierna som befolkade regionen hamnade snart i konflikt med varandra. Konflikter som vid fler än ett tillfällen eskalerade i pogromer, revolter och regelrätta inbördeskrig, inte sällan med etniska undertoner. Det värsta av dessa inbördeskrig har gått till historien som Danbréanns andra resning.

Imperiet utrotade under århundradena många av Nensemas inhemska odjur och farliga bestar under denna tid. Utrotningskampanjernas framgångar kan knappast ifrågasättas om man tar i beaktning att Danamassivet i de tidigaste källorna kallas Trollbergen.

Tack vare det strategiska läget på ön Danbréann behövde Nensema sällan utstå invasioner. Däremot rekryterades desto flera män i imperiets otaliga krig i öst, norr och väst.

Guvernörerna av provinsen Nensema kunde ofta bli mycket rika och välmående och vissa var så mäktiga att de kunde regera provinsen som sina egna privata kejsardömen.

Det Coloniska imperiets förfall
År 307 f.F. (före Frihetskriget) var imperiet i fritt fall, dekadens, omoral och inkompetens var utbredd och Nensema med dess rikedomar var inget undantag. Det sägs att provinsens guvernör, magikern Nelna Elieri, som kallades "Förförerskan", hade använt sina mysterier för att gå till sängs med en man från alla familjer i hela Nensema. Vilken sanning vi kan finna i denna legend är okänd. Vad vi dock vet är att Nensemas conrier revolterade under ledningen av Marak Leclére, en colon och befälhavare i imperiets tjänst, i ett långdraget och blodigt uppror. Konflikten spreds över hela ön och kom att kallas Danbréanns fjärde resning. Det skulle dröja till 283 f.F. innan upproret var över.

År 266 f.F. reser sig drakdyrkare och de lojala till den Gamla tron i vad som kom att kallas Drakynglingarnas krig. Den blodiga konflikten satte folket i Nensema mot varandra och mycket blod spilldes. Efter konflikten började drakdyrkare och de av den Gamla tron utöva sin religion öppet även om det i teorin var olagligt under imperiets lagar.

Åren som följde var turbulenta och plågades av revolter och uppror. Ett av de mest kända av dessa uppror skedde år 210 f.F. då Nensemas bönder reste sig i vad som kom att kallas Karlsupproret. En konflikt som i huvudsak berodde på imperiets ökade skattetryck. Upproret fick sitt slut år 206 f.F. i vad som kom att kallas Blodbadet i Mark när guvernör Caler "Slaktaren" Leclére tog till fånga, torterade och mördade Karl, hans ringledare och närmaste män efter att ha lurat upprorsmakaren till ett fredssamtal med löfte om fri lejd.

Under den sista tiden innan Nensema lämnade imperiets fålla kallades Danbréann och Nensema att stödja många kejsare och motkejsare anspråk på kejsarstaven. Konflikterna mellan Drakväktarna och Dräparna eskalerade också samtidigt som främmande makter invaderande imperiet och provins efter provins revolterade eller erövrades.

Kejsardömet Danbréann
Efter tusentals år inom imperiet utropade, år 199 f.F, guvernör Brennon Leclére sig till kejsare Brennon I Leclére av kejsardömet Danbréann. Den självutnämnda kejsaren fick genast försvara sin nya titel med svärd och spjut i vad som gått till historien som Lecléres strid om Nensema. Efter att ha underkuvat sig hela Nensema fick Brennon I genast marschera sina styrkor för att möta coloniska lojalister från övriga Danbréann. Det sägs att halva Nensema stod i lågor innan Brennon I lyckades besegra lojalisterna vid slaget om Ekbo.

Brennon I fick dock inte njuta av den hårdvunna segren för strax därefter skall kejsaren ha dött stillsamt i sitt tält år 192 f.F. Hans arvinge, Perak I "den stolte" Leclére, drog genast ut min sin avlidne faders slitna och stridströtta styrkor för att driva ut de sista coloniska lojalisterna från Nensema. En uppgift som han hade lyckats med år 179 f.F. Året därpå beslöt Perek I "den stolte" att dra upp med sina styrkor för att erövra hela Danbréann. När hans generaler och Nensemas druider ifrågasatte visheten i detta skall den nyblivne kejsaren ha sagt; "Min fader utropade inte kejsardömet Nensema, han utropade kejsardömet Danbréann". Perak I vann kostsamma segrar och led stora nederlag i sina krig för att ena hela ön under hans egna kejsardöme och det unga kejsardömet kom snart att falla sönder. Druiderna i Nensema skall ha vänt kejsaren ryggen och anklagat honom för hädelse emot Draken och i och med det tagit det sista folkliga stödet ifrån kejsarna av Leclére.

I och med det Coloniska imperiets sönderfall, misslyckandet med att skapa kejsardömet Danbréann och att konflikterna kostat många lojalister livet fanns det få som fortfarande höll sig till tanken på att regeras av någon eller någonting långt borta. Frihetskrigets ideal och idéer var nu på intåg.

Frihetskriget
När både det Coloniska imperiet och kejsardömet Danbréann går under utropade en rad markägare, militärer och rika köpmän sina privata fursten- och kungadömen. Dessa herrar och småkung kämpade mot och med varandra om makt, mark, prestige och ära. Trots att familjen Leclére vid det här laget förlorat all kejserlig värdighet och makt insisterade familjen att de fortfarande var kejsare och familjens överhuvuden fortsatte att titulera sig kejsare av Danbréann, till mångas irritation och hån. Under denna tid börjar tron på Daak smyga sig in i Nensema.

Efter många och långa blodiga konflikter och krig mellan mindre kungar och mäktiga herrar underkastades hela Nensema av kung Harnon II Gröndruva av Tarna under Nensemas enhetskrig. Den sista betydande makten som stod emot Harnon II var den så kallade kejsaren Nuskel I Leclére av Nensen. Under striden de två herrarna emellan brändes staden Nensema till marken och Nuskel I kom att bli känd som kejsaren som brann. Han har även gått till historien som den sista kejsaren eftersom det var få herrar av Leclére som efter denna händelse öppet titulerade sig kejsare.

Det sägs att Harnon II, som sedermera kom att kallas Harnon förenaren eller Harnon den första kungen av Nensema eller Harnon drakkrigaren, fått en uppenbarelse från Draken om att han skulle ena hela Nensema och regera som dess storkung.

Under Frihetskriget föll det Coloniska imperiet samman och Danbréann samt Urma Bréann slog sig fria som självständiga fursten- och kungadömen. Sex mer eller mindre tydliga kungariken uppstod i området som fick namnet Consaber, de sex kungadömena, efter dessa riken. Tiden som nu följde blev en av otaliga krig och intriger mellan de mäktiga herrarna i kungariket Nensema.

Kungariket Nensema
Kampen om Nensemas kronan leddes oftast av hus Gröndruva som med kontrollen över de rika och bördiga vindistrikten i Tarna gav familjen enorma inkomster. Kungarna av hus Gröndruva regerade ofta självständigt oavsett storkungen av Consabers vilja eller ambitioner. Under denna period följde många krig mot kungar och herrar i Turina och Negaidh.

Hus Gröndruvas grepp om Nensema kom dock till ett abrupt slut när troninkräktaren Pien I Röddruva med hjälp av kungen av Turina besegrade kung Mikael I Gröndruva och brände deras vingårdar i vad som kom att kallas Druvornas krig.

Efter generationer av krig och självständighet underkastar sig Nensema kungar storkungen av Consaber och blir tillslut ett hertigdöme i Consaber. Detta har dock inte satt stopp för intrigerna, konflikterna och krigen mellan Nensemas herrar och fruar.

Daak och adeln kommer till Nensema
Under år 445 e.F. och framåt anländer flera missionärer till Nensemas städer och kuster med budskapet om Daak. Den nya tron får snabbt fäste och sprids över Nensema. Det är också under denna period som stordrottningen Calana IV låter underställa alla beridna krigare eller riddare kronans makt i utbyte mot lagstadgad beskattningsrätt av folket. Den institutionaliserade adeln var född.

Många är de historier och legender från denna period som berättar om heroiska handlingar, bravader och mirakel som utförts av män och kvinnor som idag är helgonförklarade.

Så omfattande var Daakkyrkans inflytande och befolkningens konvertering till Daak under denna period att blodiga religionskrig utkämpades, år 479-80 e.F., mellan Consabers sydliga områden där Nensema var del och rikets norra regioner med Tokon och tokonbarabarena i spetsen som stred för den Gamla tron. Många var de riddare och tempelriddare som lämnade Nensemas kuster och byar för att strida mot de hedniska tokonbarbarerba i norr.

Religiösa förföljelser
Efter det att tokonbarbarerna tvingats till underkastelse och Courier "den kyske" infört Daakkyrkan i Consaber dröjer det endast till år 501 e.F. innan Daakkyrkan blir statsreligion inom Consaber och den Gamla tron blir förbjuden. Stora religiösa förföljelser genomförs i Nensema vilket tvingar druiderna och de riddarordnar tillägnade den Gamla tron att gå under jorden.

En av de värsta förföljelserna i Nensema sker år 578 e.F. då man låter korsfästa druider och följare av den Gamla tron hela vägen från Nensema till Myndar, en händelse som kom att kallas Nensemas rening.

När det fjärde thalaskiska kriget slutar år 766 e.F. väljs Conmore "Förnyaren" till storkung av Consaber och under hans regeringstid återinförs många av de gamla sedvänjorna och den Gamla tron tillåts igen. Nu kommer de som varit lojala mot Draken fram ur underjorden och kan börja praktisera sin tro öppet, men konflikten de två religionerna emellan blommar upp titt som tätt i Nensema ännu idag.

Kända hertigar av Nensema

 * Margan Deluvien av Nensen och Munkedal
 * Marak Deluvien av Nensen och Munkedal

Geografi
Danbréanns terräng är ganska låglänt utom i Danamassivet, ett bergmassiv på öns centrala och östra delar. Danamassivets högsta punkt står på 800 meter över havet.

Städer

 * Nensema
 * Myndar
 * Ramesney
 * Ybersiel

Grevskap
Nensema innehåller sex grevskap.
 * Rim
 * Ramnesey
 * Nensen
 * Vimna
 * Tarna
 * Prowe