Kejsardömet Danbréann

Kejsardömet Danbréann var ett självständigt rike som utropades år 199 f.F. av Brennon Leclére, guvernör i den coloniska provinsen Nensema på Danbréann. Kejsardömet bestod i huvudsak av de områden som utgjorde provinsen Nensema men gjorde anspråk på hela ön. Kejsardömet plågades av strider för legitimitet och emot coloniska lojalister, blev kortlivat och sönderföll tillslut under Frihetskriget i flera självständiga riken. Den kejserliga familjen Leclére fortsatte dock att titulera sig kejsare och gjorde anspråk på ett kejsardöme över hela Danbréann långt efter kejsardömet i praktiken fallit.

Bakgrund
Det Coloniska imperiet var i sönderfall på grund av den utbreda dekadensen, inkompetensen och apatin som rådde i imperiets högre klasser. Revolter och invasioner plågade imperiet och skattetrycket ökade okontrollerat i provinserna. Efter Danbréanns andra resning satt familjen Leclére stadigt som guvernörer över provinsen Nensema och ämbetet hade blivit så gott som ärftligt inom familjen. Kopplingarna till imperiet försvagades och kejsarens överhöghet blev mer och mer beroende på lokala guvernörer och befälhavares personliga lojalitet emot kejsaren.

Guvernörerna av Leclére gjorde mycket och mer för att förhindra imperiets sönderfall. Familjen försökte i samarbete med framförallt familjen Deluvien vid flera tillfällen reformera imperiets byråkrati men utan framgång.

Efter Drakynglingarnas krig försvagas colonisk lag och överhöghet ytterligare och de styrande på ön blev i stort lämnade att rå för sig själva. När provinsen Nensema sedan måste hantera Karlsupproret utan understöd från imperiets militär eller tjänstemän står det klart att imperiet på ön endast hålls ihop på grund av de styrandes personliga lojalitet gentemot kejsaren. I praktiken var provinserna på ön självständiga tributriken till imperiet.

Guvernören i Nensema, Brennon Leclére, börjar då söka stöd bland markägare, militärer och tjänstemän i provinsen för att utropa ett självständigt kejsardöme. När han säkrat stöd från de mest inflytelserika familjerna så som Marak Deluvien skrider guvernören till verket.

Utropandet
År 199 f.F. på våren utropar guvernör Brennon Leclére sig själv till kejsar Brennon I Leclére av Danbréann och gör anspråk på hela ön som sitt självständiga kejsardöme.

Lecléres arrogans
Efter att ha utropat sig kejsar Brennon I Leclére av Danbréann sänder kejsaren ett sändebud till provinsen Östra Danbréanns guvernör, Mekel "den druckne", och kräver att han förskjuter den coloniska kejsaren och svär sin trohet till kejsarna av familjen Leclére. Mekel skall ha varit mitt i ett dryckesslag när sändebudet från Brennon I anlände och han skall ha utbrutit;

"Det finns en tid för drickande och förlustande, men det finns också en tid för lojalitet och hjältemod."

Efter detta högg guvernören huvudet av sändebudet och dennes eskort och svor att inte röra vinet förrän troninkräktaren Brennon blivit förd till rättvisa.

Bakgrund
När kejsardömet Danbréann utropas reser sig coloniska lojalister över hela Nensema för att göra sig av med troninkräktaren.

Slaget om Ybersiel
Under sommaren år 199 f.F. leder Brennon I en styrka till staden Ybersiel eftersom befälhavaren där inte böjt knä inför honom. Stadens närhet till Urma Bréann gör det möjligt att skeppa förstärkningar till ön vilket ger den en stor strategisk betydelse. Innan sommaren var över hade staden fallit i Brennon I händer. Efter staden fallit ansluter sig många bönder, borgare och lokala markägare till kejsarens styrka.

Förhandlingen vid Den Blodiga porten
Under sommaren år 199 f.F. marscherar Marak Deluvien med en styrka för att säkra passagen till Ramnesey och Den Blodiga porten. När han kommer till borgen vägrar dess befälhavare att underkasta sig Brennon I. Istället för att belägra eller storma borgen förhandlar Marak med garnisonen och dess befäl i flera dagar innan de öppnar portarna och böjer knä för Brennon I.

När borgen överlämnats kan Marak göra slut på Tarnas coloniska lojalister försök att organisera ett försvar i dess vagga.

Slaget om Gällinge
Under sommaren år 198 f.F. leder Brennon I en styrka till fylket Gällinge och möter där en styrka coloniska lojalister. Marak Deluvien leder samtidigt en styrka runt för att slå lojalisterna i ryggen. Striden blir våldsam men Brennon I bryter igenom fiendens linjer och lojalisternas huvudstyrka drar sig tillbaka. Kejsaren stannar och gör slut på lojalisterna kvar på slagfältet.

Marak Deluvien och hans styrka faller över de reträtterade lojalisterna och slår dem i spillror, Marak dräper lojalisternas befälhavare i envig på slagfältet.

Efterspel
Efter slaget om Gällinge är den gamla coloniska provinsen Nensema så gott som vunnen för kejsardömet Danbréann och kejsare Brennon Leclére.

Bakgrund
På våren 197 f.F. strömmar styrkor av coloniska lojalister in i kejsardömet och Brennon I måste rida ut för att försvar hans unga kejsardöme.

Råttkriget
Från våren 197 till sommaren 194 f.F. måste kejsardömets styrkor jaga små enheter av coloniska lojalister över hela kejsardömet. Eftersom lojalisterna undviker att ge strid till kejsardömets styrkor, håller sig gömda i landsbygdens byar och skogarna kom konflikten att kallas "Råttkriget".

Belägringen av Ybersiel
På våren år 196 f.F. når en colonisk styrka under guvernör Melek "den druckne" fram till staden Ybersiel och belägrar den. Samtidigt lägger sig en mindre colonisk flotta och blockerar stadens hamn. Stadens borgare under befäl av Caler Svärd gjorde hårt motstånd.

Sommaren 195 f.F. sades det att stadens försvarare ätit upp hästarna, hundarna, katterna och var tvungna att jaga råttor för sin mat. Den hösten kapitulerade staden.

Skändningen av Prowe
Efter kapitulationen av Ybersiel gick de coloniska styrkorna loss över Prowes byar och lokalbefolkning. Många gårdar och byar brändes eller jämnades till marken.

Slaget vid Rödporten
I fylket Västra Blire år 194 f.F. på våren möter Melek "den druckne" och hans styrka Brennon I Leclére och hans män vid borgen Rödporten. Striden var egentligen en rad slag som stod i fylket under en veckas tid. Striderna var hårda och intensiva med Brennon I som försökte tränga in i Prowe och ta Rödporten och Melek som försökte förgöra Brennon I styrkor. Striden slutade oavgjort och Brennon I marscherade tillbaka till Nensema.

Räden mot Nensema
Efter slaget vid Rödporten förföljer Melek den reträtterade Brennon I. Brennon I leder sina styrkor till Tarna och borgen Den blodiga porten. Melek tar sina styrkor till staden Nensema och samtidigt som en enhet från den coloniska flottan attackerar från havet attackerar Melek från land. Staden plundras och sätts i brand innan de coloniska styrkorna lämnar staden.

Stormningen av Den blodiga porten
Efter Räden mot Nensema marscherar Melek sina trupper mot Tarna. Brennon I lämnar en garnison i Den blodiga porten och beger sig mot Myndar för förstärkningar. Istället för att belägra Den blodiga porten stormar guvernören borgen. Efter en intensiv och blodig strid tar guvernören borgen men inte utan att först lida svåra förluster.

Skändningen av Tarna
Från 194 till 192 f.F. underkuvar de coloniska styrkorna Tarna och plundrar och jämnar många byar med marken i processen.

Slaget om Ekbo
Under sommare år 192 f.F. marscherar Melek mot Myndar och möter Brennon I i fylket Ekbo. Striden som tar plats vara från gryning till skymning och båda sidor lider stora förluster. Brennon I får tillslut, med hjälp av sina ryttarkompani, övertag och de coloniska styrkorna slås i spillror. Brennon I skadas allvarlig i den sista ryttarchocken och Marak Deluvien förföljer i hans ställe de flyende colonierna och dräper i processen guvernör Melek.

Efterspel
Kejsardömet överlever sin första invasion och behåller sin självständighet. Stora områden har blivit plundrade och många byar och städer har blivit förstörda.

Kejsar Brennon I Leclére dör strax efter Slaget om Ekbo i sitt fälttält efter skadorna han fått under slaget.

Brennon I äldste son Perek Leclére utropas kejsar Perek I av armén.

Bakgrund
Efter Kejsarstriden om Nensema var den organiserade coloniska invasionen av Nensema och ingen betydande styrka på fältet existerade för det Coloniska imperiet i Nensema. Men många områden, städer, byar och strategiskt viktiga borgar och fästen var fortfarande i coloniska händer.

Perek I långa marsch
På sommaren år 192 f.F. leder Perek I kejsardömets styrkor i en lång utnötningskampanj för att kasta ut det Coloniska imperiet från Nensema. Kampanjen avslutas först år 179 f.F..

Skeppstagning i Nensema
Under vintern år 190 f.F. ligger en liten colonisk flotta för ankar i Rim på Nenseman västkust. Marak Deluvien tar en liten styrka av sina närmaste och bästa män och leder dem genom Nensemas skogar till de coloniska skeppen. Efter en snabb men intensiv strid erövrar Marak skeppen och tillfångatar en stor styrka sjömän. De erövrade skeppen blir grunden till kejsardömets egna flotta.

Belägringen av Ybersiel
År 182 f.F. belägras staden Ybersiel av Perek I. Under 180 f.F. anländer Perek I flotta och blockerar hamnen. Efter staden blivit blockerad både till land och hav förvärras situationen för försvararna och på hösten år 179 f.F. kapitulerar staden.

Efterspel
Kejsardömet Danbréann har kastat ut alla fientliga styrkor från Nensema och är i kontroll över sitt territorium igen. Kejsardömet har även under konflikten skaffat och börjat bygga en egen flotta, om än liten. Stora områden av Nensema ligger fördärvade efter konflikten.

Bakgrund
På våren år 178 f.F. planerar kejsar Perek I Leclére att dra ut i strid och erövra resterande delar av Danbréann fortfarande under coloniskt styre. Hans generaler tillsammans med kejsardömets druider avråder honom från denna handling men kejsaren svarar;

"Min fader utropade inte kejsardömet Nensema, han utropade kejsardömet Danbréann."

Perek I kom att kallas "den stolte" efter händelsen.

Under de många konflikterna som följer vinner Perek I kostsamma segrar och dyra nederlag i sina försök att ena Danbréann under han kejsardöme.

Erövringen av Ramnesey
År 175 f.F. leder Perek I "den stolte" sina styrkor österut längst med Danbréanns sydkust för att lägga under sig större områden. Områdena kring den lilla fiskebyn Ramnesey erövras.

Första kriget om Turina
År 173 - 170 f.F. strider Perek I mot provinsen Östra Danbréann över staden Turina med omnejd. Kriget slutar med seger för Perek I som erövrar staden.

Revolten i Prowe
År 168 - 166 f.F. måste Perek I utkämpa ett krig mot coloniska rebeller i Prowe.

Andra kriget om Turina
År 161 - 155 f.F. utkämpas ett krig mot provinsen Östra Danbréann om Turina. Konflikten blir utdragen och mycket blodig och lämnar stora delar av staden Turina förstörd. Konflikten slutar i seger för det Coloniska imperiet.

Efterspel
Perek I har misslyckats ena Danbréann under hans styre men Ramnesey med omnejd har erövrats. Kejsardömet är intakt men uttömt på resurser och styrkor.

Perek I "den stoltes" fall
År 154 f.F. försvinner kejsarstaven, symbolen för överhöghet och kejsarens makt, i den Coloniska imperiet och imperiet kastas in i kaos och förvirring.

Kaoset sprider sig till Danbréann och befolkningen i Nensema förlorar tron på att regeras av en kejsare. Perek I försöker desperat hålla ihop sitt kejsardöme men revolter blossar upp över hela riket. Kejsaren låter avrätta några druider som uppmuntrat befolkningen till uppror vilket leder till att alla druider i riket anklagar kejsaren för hädelse och vänder honom ryggen. Riket faller snabbt sönder och regionen går in i Frihetskrigets tid.